Иван Кръстев
Сомнабул

chitanka.info

Изуми се просто мама,

не лови я вече сън,

щом узна, че по пижама

нощем се разхождам вън.

Като мама изумен,

втренчи се и татко в мен:

— Виждали те да излизаш

и да бродиш до зори

по балкона, по корниза

и по покрива дори.

Дядо (той отгде научи,

глух е — как ли бе дочул?)

пита: — Вярно ли е, внуче,

че си станал сомнабул?

Вярно е! (Макар че крия.)

Но не бродя аз самия,

а с протегнати ръце

броди… моето сърце.

През прозореца то слиза

по бадемовия клон

и пристъпва по корниза

към съседския балкон —

дето тихо спи Лиляна

с плитчица като лиана.

И потръпващо сърцето

(не от треска, не от студ)

„лека вечер“ през пердето

й прошепва с глас нечут!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.